Обмеження прав людини при загрозах громадському здоров’ю: баланс між індивідуальною свободою та колективною безпекою - Ковальчук, Віталій Богданович (Академічні візії, 2026)
Анотація. Стаття присвячена аналізу інституту обмеження прав людини. Особливу увагу автор зосереджує на аспектах дослідження співвідношення індивідуального та громадського інтересу при застосуванні обмеження прав людини в умовах загроз громадському здоров’ю. У репрезентованій науковій статті акцентовано, що права людини є ключовим елементом правової системи, проте в умовах криз що пов’язані із загрозою громадського здоров’я окремі види прав підлягають обмеженню. Таке обмеження повинно нести легітимну мету, бути тимчасовим, ґрунтуватися на вимогах закону та мати виправдану ціль – збереження життя та здоров’я населення. В інших випадках таке обмеження може слугувати нелегітимній цілі – авторитаризації влади. Доведено, що особисті права та індивідуальні свободи людини, зокрема такі як право на вільне пересування, збори, право на приватність та автономність та інші можуть отримати обмеження, тобто встановлення правових меж для їх реалізації. Таке обмеження допускається тільки в тому разі, якщо воно є необхідним для збереження життя та здоров’я населення та не допускається без легітимної, належної підстави. Дилемою є встановлення ідеологічної парадигми правового регулювання в кризових умовах, оскільки з одного боку, права та свободи людини й громадянина мають найвищу правову цінність, а з іншого, не менш вагомою цінністю є здоров’я нації, яке становить навіть суттєвий контекст національної безпеки. Щоразу нормотвореця зобов’язаний балансувати у пошуку оптимального поєднання цих протилежних аксіологічних інтересів. Для держави здоров’я нації має ключові роль, оскільки формує ефективний потенціал для добробуту, процвітання та продовження існування суспільства та інститутів держави. Тому таке завдання на публічно-владному рівні є первинним, ключовим та становить аксіологічну сферу буття. Умотивовано, що держави можуть обмежувати права і свободи людини, якщо в країні склалася надзвичайна ситуація, яка загрожує життю та здоров’ю населення. Вагомо, що для цього держава повинна офіційно оголосити про запровадження надзвичайного стану, а також взяти на себе відповідальність за захист населення та території від викликів у сфері охорони здоров’я.