Регіональні особливості матеріальних втрат переробної промисловості України та їх оцінювання в умовах війни - Михайленко, Владислав Іванович; Шлафман, Наталія Леонідівна; Бондаренко, Олена Володимирівна (Академічні візії, 2026)
У статті розглянуто методичні засади оцінювання матеріальних втрат переробної промисловості України в умовах повномасштабної війни та обґрунтовано необхідність адаптації міжнародних підходів до оцінки збитків (RDNA, PDNA, DaLA, HAZUS тощо) до реалій активних бойових дій, масштабних руйнувань виробничої інфраструктури, територіальної фрагментації та обмеженого доступу до постраждалих територій. Для визначення масштабів втрат і просторових диспропорцій у переробній промисловості та з метою формування інструментарію, придатного для практичного використання в плануванні післявоєнного відновлення запропоновано чотириетапний підхід, що включає аналіз змін кількості підприємств переробної промисловості в регіональному розрізі та за технологічними рівнями; територіальну диференціацію регіонів за рівнем впливу бойових дій і тимчасової окупації на основі офіційних переліків; оцінювання динаміки доданої вартості як ключового показника втрат, який забезпечує узгодження розрахунків із макроекономічними параметрами та знижує ризик дублювання оцінок; узагальнення отриманих результатів у розрізі груп територій з формуванням аналітичних висновків для політики відновлення. Емпіричну базу становлять відкриті статистичні дані щодо підприємницької структури та доданої вартості переробної промисловості, а також показники динаміки промислового виробництва за 2014 та 2021–2024 рр. Результати апробації підходу засвідчили істотні регіональні відмінності у скороченні кількості підприємств і падінні економічних показників, а також нерівномірність руйнувань, що формує просторові диспропорції втрат і зумовлює асиметричність відновлення сектора. Практичне значення роботи полягає у можливості використання запропонованої методики для обґрунтування пріоритетів відбудови, визначення регіональних потреб у підтримці та підвищення адресності інструментів державної промислової політики в післявоєнний період.