Правосуб’єктність у світлі антропоцентризму: теоретико-правові аспекти штучного інтелекту як потенційного суб’єкта права - Зубачик, Тарас Романович; Жиравецький, Тарас Михайлович (Академічні візії, 2026)
У статті досліджено категорію правосуб’єктності в контексті антропоцентричної парадигми сучасного права з акцентом на проблему потенційного наділення правосуб’єктністю систем штучного інтелекту. Метою статті є визначення теоретико-правових передумов і меж застосування концепції правосуб’єктності до штучного інтелекту через критичний аналіз антропоцентричних засад права та теорії юридичної фікції. Методологію дослідження склали герменевтичний, формально-логічний, порівняльно-правовий, діалектичний методи, а також методи аналізу і синтезу, що дозволили розкрити сутнісні ознаки людської природи як основи правосуб’єктності та зіставити їх з функціональними характеристиками систем штучного інтелекту. Емпіричну базу склали наукові праці європейських та українських дослідників, а також нормативно-правові акти Європейського Союзу та України. Основні результати: виокремлено чотири невід’ємні ознаки людськості, релевантні для правової теорії: наявність розуму, соціальність, цілеспрямована діяльність, здатність творити символи; обґрунтовано, що антропоцентричний характер сучасного права детермінує конструкцію правосуб’єктності навіть для нелюдських суб’єктів (юридичних осіб) через їх редукцію до людських інтересів; продемонстровано, що аргумент Дж. Серля «Китайська кімната» не доводить однозначної відмінності між людським і машинним пізнанням, а лише вказує на синтаксичний характер сучасного «слабкого» штучного інтелекту; встановлено, що системи рівня NAI (Narrow Artificial Intelligence) не відповідають критеріям, які вимагаються для отримання правосуб’єктності, тоді як гіпотетичні системи рівня AGI (Artificial General Intelligence) можуть бути теоретично кваліфіковані як суб’єкти права за аналогією з теорією юридичної фікції Ф. К. фон Савіньї. Наукова новизна полягає в тому, що вперше на основі чотирикомпонентної моделі ознак людськості обґрунтовано критеріальну межу між системами ШІ, які не можуть бути суб’єктами права, та гіпотетичними системами AGI, для яких розширення правосуб’єктності є теоретично припустимим. Практичне значення результатів полягає у можливості їх використання при розробці національного законодавства про штучний інтелект, імплементації Регламенту ЄС про ШІ (AI Act) у правову систему України, а також у викладанні курсів теорії держави і права, цивільного права, філософії права.