Принцип свободи договору на первинному ринку нерухомості в аспекті Закону України № 2518-IX «Про гарантування речових прав на об’єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому» - Мельник, Андрій Володимирович (Академічні візії, 2025)
У статті розглянуто особливості реформування дії принципу свободи договору на первинному ринку нерухомості в аспекті Закону України № 2518-IX «Про гарантування речових прав на об’єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому». Відповідно до загальних засад цивільного права кожна сторона має можливість вільного вираження волі стосовно вступу до договірних відносин, а також право на вільний вибір виду, форми, контрагента та умов укладення договору. Свобода договору надає особам право укладати договори один з одним без надмірного втручання з боку уряду чи інших зовнішніх суб’єктів. Однак, існують обмеження, які покликані охороняти публічні інтереси, наприклад, слабку сторону зобов’язання. На первинному ринку нерухомості такою стороною визнається інвестор. Закон України «Про гарантування речових прав на об’єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому», який визначає особливості цивільного обороту об’єктів незавершеного будівництва і майбутніх об’єктів нерухомості та спрямований на гарантування речових прав на такі об’єкти, містить низку обмежень свободи договору, які спрямовані передусім на надання додаткових гарантій потенційному покупцю, який вирішив інвестувати свої кошти в нерухомість на стадії будівництва. Законом «Про гарантування речових прав на об’єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому» має важливе значення у контексті реформування дії принципу свободи договору на первинному ринку нерухомості в Україні. Ним запроваджено реформування дії принципу свободи договору на первинному ринку нерухомості, що характеризується встановленням меж його застосування у відповідних правовідносинах. При цьому, даний закон містить обмеження щодо істотних умов, видів та форми договорів, які може бути укладені на первинному ринку нерухомості. Такі обмеження застосовуються до обох сторін договірних правовідносин, мінімізують ризик порушення прав інвесторів.