Правовий досвід запровадження надзвичайних правових режимів в зарубіжних країнах - Цицюра, Володимир Іванович (Академічні візії, 2025)
Стаття присвячена дослідженню надзвичайних правових режимів, які визначені законодавством зарубіжних країн, а також досвіду їх застосування в кризових ситуаціях. Надзвичайні правові режими є одним з видів особливих правових режимів, що полягають в запровадженні додаткових заходів з боку держави для збереження конституційного ладу та захисту громадян шляхом наділення державних (місцевих) органів влади додатковими повноваженнями з метою запровадження ними заходів надзвичайних правових режимів та усунення негативних наслідків від загроз внутрішнього (зовнішнього) характеру. Основними ознаками надзвичайних правових режимів є: підстави їх запровадження (надзвичайні ситуації природного або техногенного характеру, збройні конфлікти, масові заворушення, війна); суттєве обмеження прав та свобод громадян (свобода пересування, свобода слова, право на збори, мітинги, тощо); розширення повноважень державних (місцевих) органів влади для забезпечення безпеки та правопорядку, захисту прав та свобод громадян; особливий порядок управління територією на якій запроваджено надзвичайний правовий режим; тимчасовий характер зазначених режимів, який характеризується тим, що вони діють виключно в умовах його запровадження. Крім цього, дослідженням проведено аналіз підстав запровадження зазначених режимів за законодавством провідних зарубіжних країн, які мали такий досвід (США, Франція, Ізраїль, Індія тощо) та встановлено, що в зазначених країнах надзвичайні правові режими мають різні форми (способи) правового регулювання, проте їх запровадження поєднано єдиною метою, принципами, інститутами за допомогою яких досягається мета їх запровадження. Зокрема, в США запровадження надзвичайних правових режимів регулюються великою кількістю нормативно‐правових актів, з яких, частина направлена на врегулювання відносин, що були порушені природними чинниками, в тому числі заворушеннями всередині країни, інша частина нормативно-правових актів стосуються виключно питань зовнішньої військової агресії проти країни. Законодавство Франції виділяє три види надзвичайних правових режимів: стан війни; стан облоги; надзвичайний стан. При цьому, Конституцією Франції передбачено наділення Президента тимчасовими повноваженнями у випадках бездіяльності парламенту. У Польській республіці регулювання питання надзвичайних правових режимів здійснюється окремих розділом Конституції. В зазначеному розділі поняття «надзвичайний стан» використовується як об’єднане поняття, що включає в себе: воєнний стан; винятковий стан; стан стихійного лиха. В статті автором також наголошується на необхідності вдосконалення законодавства України щодо порядку продовження дії правового режиму воєнного стану, в тому числі наділення Президента України повноваженнями на одноосібне прийняття рішення у разі коли Верховна рада України, як колегіальний орган, не може функціонувати протягом певного періоду, а також, наголошується на необхідності прийняття єдиного кодифікованого акту, що буде регулювати питання надзвичайних правових режимів в Україні.