Трансфер технологій у системі міжнародного економічного співробітництва як чинник розбудови інноваційної інфраструктури національної економіки з урахуванням провідного міжнародного досвіду - Кошовий, Богдан-Петро Олегович (Академічні візії, 2025)
Анотація. У статті досліджено роль міжнародного трансферу технологій у системі міжнародного економічного співробітництва як чинника розбудови інноваційної інфраструктури національної економіки. Обґрунтовано, що трансфер технологій є необхідною, проте недостатньою умовою інноваційного розвитку, оскільки ключовим є не доступ до технологій, а здатність країни організувати їх засвоєння, адаптацію та комерціалізацію через інституційні механізми. Проаналізовано теоретичні підходи до міжнародного трансферу технологій, зокрема концепції абсорбційної спроможності (absorptive capacity), технологічного наздоганяння та глобальних ланцюгів вартості; розкрито причинно-наслідковий механізм впливу трансферу на інноваційну інфраструктуру через ефекти перетоку знань, демонстраційний ефект, мережеві ефекти та нарощування компетенцій. Проведено порівняльний аналіз моделей шести країн (Тайвань, Південна Корея, Сінгапур, Ірландія, Польща, Ізраїль), які спромоглися перетворити зовнішні технології на внутрішню інноваційну інфраструктуру завдяки інституційним посередникам, стратегіям нарощування компетенцій та активній державній координації. Здійснено діагностику стану трансферу технологій та інноваційної інфраструктури України в умовах воєнного часу з урахуванням структурної асиметрії між відносно високими інноваційними виходами та слабкими інституціями, хронічного недофінансування R&D та нових можливостей, пов'язаних із євроінтеграцією і оборонно-технологічними інноваціями. Запропоновано авторську п'ятикомпонентну модель для України, ядром якої є створення стратегічного інституту трансферу технологій за логікою дослідницько-технологічних організацій, керований перетік оборонних інновацій у цивільний сектор, системне використання програми «Горизонт Європа» для інституційної модернізації, реформа системи інтелектуальної власності та формування університетсько-індустріальних зв'язків через спінофи й сертифікаційні контури.