Аналіз впливу регулярної фізичної активності на працездатність і якість життя в умовах урбанізації України - Копко, Ірина Євгенівна; Гнот, Соломія Іванівна; Євтушенко, Віктор Володимирович (Академічні візії, 2026)
Метою дослідження є оцінення впливу регулярної фізичної активності різної інтенсивності та тривалості на об’єктивні (тривалість лікарняного, індекс маси тіла) та суб’єктивні (самооцінка працездатності, якість життя за анкетою SF-36) показники працездатного населення великих міст України в умовах урбанізації та воєнного стану. Було проведено соціологічне опитування 420 респондентів віком 22–65 років із п’яти міст-мільйонників (Київ, Харків, Одеса, Дніпро, Львів) та двох малих міст (Житомир, Чернівці) з використанням міжнародної анкети фізичної активності (скорочена версія), візуальної аналогової шкали для оцінювання працездатності, анкети якості життя SF-36 та антропометричних вимірювань; статистичний аналіз проводився з використанням методів кореляційного, регресійного та дисперсійного аналізу. У результаті дослідження було встановлено, що лише 31,7% респондентів мають достатній рівень фізичної активності, тоді як 39,7% перебувають у групі ризику через низьку мобільність, а 14,9% респондентів мають критично низький рівень фізичної активності, що свідчить про поширення гіподинамії серед міського населення України. Спостерігаються помітні міжміські диспропорції: найвищі показники фізичної активності зареєстровані у Львові та малих містах, а найнижчі – у Києві та Одесі. Виявлено сильні позитивні кореляції між обсягом фізичної активності та індексом праці й компонентом фізичного здоров’я, помірні зв’язки з компонентом психічного здоров’я, а також зворотний зв’язок із кількістю днів тимчасової непрацездатності. Наукова новизна дослідження полягає в комплексному оцінюванні кількісного зв’язку між обсягами фізичної активності та об’єктивними показниками працездатності з урахуванням віку, статі та професійних характеристик в умовах воєнного стану. Практична цінність отриманих результатів полягає в можливості їх використання місцевими органами влади для планування велосипедної та пішохідної інфраструктури, роботодавцями – для розроблення корпоративних програм охорони здоров’я, а організаціями охорони здоров’я – для скринінгу рівня фізичної активності під час профілактичних оглядів.