Система соціального забезпечення внутрішньо переміщених осіб в Україні та країнах ЄС: порівняльний аналіз - Березяк, М.Б.; Кравченко, А.Р.; Бучинська, О.І.; Яровик, Д.Р.; Остапенко, Л.О. (Академічні візії, 2026)
У сучасних умовах глобальних соціально-економічних трансформацій проблема внутрішнього переміщення населення набула особливої актуальності. Збройні конфлікти, політична нестабільність, економічні кризи та природні катастрофи спричиняють масштабні міграційні процеси, внаслідок яких значна частина населення змушена залишати місце постійного проживання. В Україні проблема внутрішнього переміщення особливо загострилася після початку збройної агресії Російської Федерації у 2014 році та повномасштабного вторгнення у 2022 році. У результаті мільйони громадян стали внутрішньо переміщеними особами (ВПО), що створило значні виклики для системи соціального забезпечення держави. Соціальне забезпечення внутрішньо переміщених осіб є важливою складовою державної соціальної політики, оскільки спрямоване на гарантування мінімального рівня соціального захисту, забезпечення базових життєвих потреб, інтеграцію переміщених осіб у приймаючі громади та відновлення їх соціально-економічної активності. У цьому контексті особливого значення набуває аналіз ефективності механізмів соціального захисту ВПО, а також порівняння національної системи підтримки з практиками країн Європейського Союзу, які мають значний досвід у сфері соціальної політики та інтеграції вимушено переміщених осіб. Система соціального забезпечення ВПО в Україні базується на низці нормативно-правових актів, ключовим серед яких є Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Цей закон визначає правовий статус ВПО, гарантії їхніх прав та механізми державної підтримки, що включають соціальні виплати, допомогу з житлом, доступ до медичних послуг, освіти та працевлаштування. Державна політика у цій сфері спрямована на забезпечення соціального захисту, фінансової підтримки та інтеграції внутрішньо переміщених осіб у нові громади. Попри існування нормативної бази та державних програм підтримки, система соціального забезпечення ВПО в Україні стикається з низкою проблем. До них належать обмежені фінансові ресурси держави, складність процедур отримання соціальної допомоги, недостатній рівень забезпечення житлом, а також труднощі з інтеграцією ВПО на ринку праці. За результатами соціологічних досліджень, близько 63% внутрішньо переміщених осіб значною мірою залежать від державної соціальної допомоги, що свідчить про недостатню економічну самостійність цієї категорії населення та необхідність удосконалення механізмів підтримки. У країнах Європейського Союзу система соціального захисту вимушено переміщених осіб ґрунтується на принципах соціальної держави, дотримання прав людини, солідарності та рівного доступу до соціальних послуг. Вона включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення тимчасового житла, фінансової допомоги, доступу до медичного обслуговування, освіти, ринку праці та програм соціальної інтеграції. Значна увага приділяється також програмам соціальної адаптації, мовній підготовці, професійному навчанню та психологічній підтримці переміщених осіб. Порівняльний аналіз систем соціального забезпечення ВПО в Україні та країнах ЄС дозволяє визначити спільні риси та ключові відмінності у підходах до реалізації соціальної політики. Зокрема, у країнах ЄС значна роль відводиться місцевим органам влади, громадським організаціям та міжнародним інституціям, що забезпечує більш комплексний підхід до вирішення проблем внутрішньо переміщених осіб. Крім того, європейська практика передбачає більш розвинені механізми соціальної інтеграції, що сприяють швидшому включенню переміщених осіб у соціально-економічне життя суспільства. В Україні, у свою чергу, система соціального забезпечення ВПО перебуває на етапі активного розвитку та реформування. Значні зусилля спрямовуються на вдосконалення нормативно-правової бази, розширення програм соціальної підтримки та посилення співпраці з міжнародними організаціями. Однак існує потреба у впровадженні більш ефективних механізмів соціальної інтеграції, розвитку програм працевлаштування, забезпечення житлом та підвищення рівня соціальної адаптації переміщених осіб. Таким чином, дослідження системи соціального забезпечення внутрішньо переміщених осіб в Україні та країнах ЄС має важливе теоретичне і практичне значення. Воно дозволяє не лише оцінити ефективність існуючих механізмів соціальної підтримки, але й визначити перспективні напрями удосконалення державної політики у сфері соціального захисту ВПО, з урахуванням кращих європейських практик.