Інноваційна освітня екосистема як простір професійного становлення майбутніх магістрів з інженерії програмного забезпечення - Цюняк, Оксана Петрівна; Довбенко, Світлана Юріївна (Академічні візії, 2026)
Стрімка цифрова трансформація вищої освіти, активне впровадження технологій штучного інтелекту та посилення взаємодії закладів вищої освіти зі стейкхолдерами актуалізують необхідність пошуку нових моделей професійної підготовки майбутніх магістрів з інженерії програмного забезпечення. Мета дослідження полягає у теоретичному обґрунтуванні інноваційної освітньої екосистеми як цілісного простору професійного становлення майбутніх магістрів з інженерії програмного забезпечення, розкритті її концептуальних засад, визначенні структурних компонентів і принципів функціонування в умовах цифрової трансформації освіти. Для досягнення поставленої мети використано комплекс взаємопов'язаних методів дослідження: аналіз, синтез, узагальнення та систематизацію вітчизняних і зарубіжних наукових джерел; порівняльний аналіз сучасних підходів до цифрової трансформації освіти, розвитку освітніх екосистем і професійної підготовки майбутніх фахівців; структурно-функціональний аналіз для обґрунтування компонентного складу інноваційної освітньої екосистеми; метод теоретичного моделювання для визначення її концептуальних засад. Результати. Уточнено сутність поняття «професійне становлення майбутніх магістрів з інженерії програмного забезпечення» та обґрунтовано авторське трактування інноваційної освітньої екосистеми як відкритої, адаптивної та багаторівневої системи, що інтегрує освітню, науково-дослідну, цифрову, інноваційну й професійно-практичну діяльність. Визначено п'ять взаємопов'язаних структурних компонентів інноваційної освітньої екосистеми: суб'єктно-партнерський, освітньо-науковий, цифрово-технологічний, інноваційно-проєктний та організаційно-результативний. Охарактеризовано принципи її функціонування, зокрема, відкритості та партнерської взаємодії, цифрової інтегрованості, практико орієнтованості та інноваційності, адаптивності й безперервного розвитку, людиноцентризму. Доведено, що інтегрована взаємодія визначених компонентів створює умови для розвитку професійних, цифрових, дослідницьких та інноваційних компетентностей, готовності майбутніх магістрів до використання технологій штучного інтелекту, командної роботи, реалізації проєктної діяльності та професійної мобільності в умовах цифрової трансформації суспільства. Наукова новизна дослідження полягає в теоретичному обґрунтуванні інноваційної освітньої екосистеми як цілісного простору професійного становлення майбутніх магістрів з інженерії програмного забезпечення, уточненні її сутнісних характеристик, визначенні структурних компонентів і принципів функціонування, а також у розкритті їх взаємозв'язку в умовах цифрової трансформації освіти. Практичне значення одержаних результатів полягає в можливості використання запропонованих теоретичних положень під час модернізації освітньо-професійних програм, розроблення цифрового освітнього середовища, удосконалення партнерської взаємодії закладів вищої освіти зі стейкхолдерами та проєктування інноваційних моделей професійної підготовки майбутніх магістрів з інженерії програмного забезпечення.